Hvor skal vi hen? Ved du, hvor vi skal hen?
Til helvede, håber jeg!
Ligesom Dathan vidste de ikke, hvor de var på vej hen,
og var ligeglade som deres hjorder.
Nu brugte de stenågene i en anden hensigt.
Iblandt dem var
vinranke-plantere og frø-såere,
som hver især ønskede, at sidde under egne vinranker eller figentræer.
Ud af dette prægtige kaos
er det Joshua, som bringer orden og mening.
Lad folket se hver stammes sande ansigt!
Levite ind i midten, Judah til højre, Hephron til venstre. Af sted!
Se jer for! Pas på mine gæs!
Aaron og de ældre bærer på en ligklædt krop, bedstefar!
Det er Josephs knogler, så de kan hvile i hans eget land.
Nubiere, bedstefar!
- Her kommer skatvognene! - Ægyptens skatkammer.
Alle, som deler sliddet, vil dele guldet! Her, dreng!
Til den blinde!
En lille, gylden kalv, bedstefar, med horn!
Et gudebille. For gudebilledetilbedere.
Dér er ildbærerne!
Plant ilden ved siden af fanerne om aftenen,
så alle kan tænde deres fakler!
Eleazar, hæng denne på vognen.
Nu vuggen...
Jeg har vogne til jordemødre og læger.
Placér dem ved 5000 cubitter...
Jeg vil betale hvert slag, du gav mig, tilbage, Dathan!
- Er dette en dag for hævngerrighed? - Jeg har fået din pisk at føle!
Lilia er ingen slave, Dathan! Du kan bære din egen kasse.
Lad hende køre!
Se nu, min bror, vi har nye formænd.
Vi tjener ingen herrer nu!
Ja, men det varer ikke længe.
- Her. Gamle kvinde. Sådan. - Joshua!
Gør plads til guvernøren!
- Du ved, hvem jeg er. - Jeg ved, hvem du var.
Sig til Ramses, at jeg kommer tilbage til mit hus.
Det rak følger nok Moses ind i ørkenen i dag,
men når deres øjne er svedet røde af solen,
og når deres sprukne læber bløder af tørst,
når de har mavekramper af sult,
vil de forbande Moses' navn samt hans gud.
Så vil jeg føre dem tilbage til Farao og stenbruddene.
Der er så mange.
Så mange.
Hvordan skal jeg finde vejen gennem ørkenen, Herre?
Hvordan skal jeg finde vand i ørkenen til alle de mange?
Moses...folket er samlet.
Lad os gå hen til Guds bjerg,
så han kan skrive sine bud i vores sind og hjerter for evigt.
Vi går frem og priser hans mægtige navn.
- Hvad nu, Joshua? - Lad trompeterne lyde!
Hør, O lsrael! Husk denne dag,
da Vorherres stærke hænder førte dig ud af trældommen!
Vorherre er vores Gud! Vorherre er én!
- Kom! - Ja! Kom!
400 års trældom og i dag vil han ikke flytte sig!
Herren er én! Priset være Gud...
Tak, O Herre...
Han kan være i min bærestol.
Jeg er drænet for alle kræfter,
min styrke er tørret ind og er blevet til...dødens støv.
- Vi planter dit figentræ! - Børn skal spise dets frugter!
Hører du det?
Du har en stærk, ny søn!
Og han førte folket frem med lykke og glæde.
Han bar dem ud af Ægypten,
som en ørn bærer sine unger på sine vinger.
Men igen... Faraos hjerte var hårdt.
Hvor mange flere dage og nætter vil du bede?
Hører han dig?
Mørkets herre,
er du ikke mægtigere end Moses' gud?
Jeg har talt til dig,
og der er endnu ikke kommet liv i min søns krop.
- Hør mig! - Han kan ikke høre dig.
Han er blot et stykke sten med en fugls hoved.
Han vil høre mig.
Jeg er Ægypten.
Ægypten? Du er ingenting.
Du lod Moses dræbe min søn. Ingen gud kan bringe ham tilbage.
Hvad har du gjort ved Moses? Hvordan døde han?
Bad han om nåde, da du torturerede ham?
Bring mig til hans lig! Jeg vil se det, Ramses!
Det er min søn.
Han skulle have været Farao.
Han skulle have regeret verden.
Hvem sørger over ham nu?
Ikke engang du. Du kan kun tænke på Moses.
Du skal ikke se hans lig. Jeg drev ham ud af Ægypten.
Jeg kan ikke bekæmpe hans gud.
Hans gud? Præsterne siger, at Farao er en gud,
men du er ikke en gud, du er end ikke en mand.
Hør på mig, Ramses,
du syntes, at jeg var ond, da jeg besøgte Moses, og du havde ret.
Skal jeg fortælle dig, hvad der skete, Ramses?
Han afviste mig hånligt som en skøge på gaden.
Jeg, Nefretiri, Dronning af Ægypten!
Alt det, du ville have af mig, ville han ikke engang tage.
Hører du latter, Farao?
Ikke kongers latter,
men latter fra slaver i ørkenen!
Latter?
Min søn, jeg skal bygge din grav over deres knuste lig!
Hvis de undslipper, skal deres frø spredes og forbandes for evigt!
Min rustning. Krigskrone.
Latter?
Jeg skal vende slavernes latter til rædselsskrig!
Jeg vil kun huske navnet Moses for,
at han døde under hjulene på min stridsvogn!
Dræb ham med dine egne hænder.
Lad trompeten lyde. Giv udkigstårnene besked.
Saml alle stridsvogne ved byporten.
Javel!
Gør min stridsvogn klar.
Jeg skal bringe din tempelskat tilbage!
Bring det tilbage til mig plettet med hans blod.
Det vil jeg gøre!
Til at blande med dit eget!
Vær hilset!
Hil!
Husk jeres førstefødte!
Død over slaverne!
Død over deres gud!
Hil!
Fremad!
Kan du høre torden? Over havet?
Nej, det kommer fra ørkenen.
Det er torden fra heste!
Se! Faraos stridsvogne!
Vi er fanget mod havet! Caleb, advar de nordlige telte!
Joshua?
Det er Joshuas horn!
Alle mænd til passet! Hent heste og vogne! Dan en barriere!
Hvad er der galt?
Faraos stridsvogne! Blokér passet med vogne!
Kvinder og børn, til havet!
Bring skovle! Træhammere!
Hør mig!
Kan træhammere standse pile? Kan I standse Faraos stridsvogne?
Kvinder, ønsker I jeres mænd dræbt?
Moses! Faraos stridsvogne! Jeg har beordret passet blokeret!
- Vi kan ikke bekæmpe stridsvognene. - Mændene må trække sig tilbage.
Tilbage? Hvortil? I havet?
Til Guds hænder.
Frelser? Han har ledt jer i døden!
Se! Se!
Bebrejd Moses dette! Aflever ham til Farao!
Ja! Sten ham!
Moses' gud er en ringe general... at han intet tilflugtssted har givet.
Ti gange har I set Herrens mirakler!
Og stadig har I ingen tro!
Han leder jer i døden!
Sten ham! Sten ham!
Hør på Moses! Han taler Guds vilje!
- De vil stoppe for mig! - En stridsvogn kender ingen rang.
Var det, fordi der ikke var nogen grave i Ægypten,
at du førte os ud i ørkenen for at dø?
Frygt ikke!
Stå blot stille, og I skal se Herrens frelse!
- En søjle af ild! - Guds værk!
Gennem den!
Nej, Mægtige! Man kan ikke lave en revne i Guds ild!
Saml jeres familier og hjorder. Vi må af sted med hast.
Hvorhen? Ned at drukne i havet?
Hvor længe vil ilden holde?
Efter denne dag skal l aldrig mere se hans stridsvogne!
Nej! I vil være døde under dem!
Hærskarens Herre vil føre slaget for os!
Se hans mægtige hånd!
Vindene åbner havet!
Gud åbner havet med et pust fra sit næsebor!
- Led dem gemmen havene. - Lad hans vilje ske!
Han åbner havene for dem, og han spærrer vores vej med ild.
Lad os gå. Mænd kan ikke bekæmpe en gud!
Bedre at dø i kamp med en gud end at leve i skammen.
Velsign Gud, og gå derned!
Gud har frelst os!
- Hjælp os! - Lad hjulet ligge!
Træk! Træk for livet!
Er dit liv så meget værd?
Red brødet, hvis du kan!
Få Caleb til at hjælpe med vognene!
Moses! Stå på stenen, hvor folket kan se dig, det giver håb.
Over os!
Ilden dør ud!
Lad trompeten lyde!
Stridsvogne, holdt!
Dette er en opgave for en slagter, ikke for en Farao.
Dræb dem alle.
Men bring mig Moses i live.
Sænk spyddene! Fremad!
- Her! Tag ham! - Vent! Vent!
Bedstefar, se, hestene kommer!
Stridsvognene! Løb!
Bedre at tjene end at dø her!
Hvem kan modstå Guds kraft?
Du blæste med dine vinde,
og havet dækkede dem!
Der er ingen som dig, O Herre.
For evigt og i al evighed...du er Gud!
Herren er én! Herren er én!
Før du slår... vis mig hans blod på dit sværd.
Du kunne ikke engang dræbe ham.
Hans gud...er Gud.
Og Moses ledte lsrael fra Det Røde Hav
ind i Sinais ørken.
De slog lejr foran det hellige bjerg.
Og da folket så,
at Moses var længe om at komme ned fra bjerget,
samlede de sig.
Hvem kunne leve på det bjerg i 40 dage og nætter?
- Ja! Ved Guds vilje! - Hvem kender Guds vilje?
Gør du? Eller jeg? Eller du, Sephora?
Hans sørgende hustru.
Hun kom tilbage for at finde sin mand.
Selv hun kan ikke håbe, at han lever!
Moses gik op på den forbudte jord for at modtage Guds lov.
Man han er ikke vendt tilbage!
Vi deler din smerte. Du har vores medfølelse.
Vil medfølelse lede os til landet, der flyder med mælk og honning?
Nu har vi ingen leder!
Moses vender tilbage...
Ville en Gud, som har vist jer sådanne vidundere,
Iade Moses dø, inden hans arbejde er fuldført?
Hans mor! Så smukt er en mors håb!
Men der er andre mødre blandt jer!
Hvad skal der blive af jeres børn?
- Vi må bevare troen! - Troen på hvad? Dig, Aaron?
Kan du lede os til dette forjættede land?
- Ved du, hvor det er? - Gennem ørkenen!
- Hvem fører os så til det? - Dig, Dathan!
Jeg kunne kun bringe jer til Ægypten.
- Hvor der er død? - Nej! Hvor der er mad!
- Farao ville dræbe os. - lkke med en ægyptisk gud foran os!
- Lav en, Aaron. - Aaron kender templets kunst!
Det vil jeg ikke!
Han vil ikke!
Han vil hellere se vores kød rådne i ørkenen.
Du vil lave en gud til os!
En gud af guld! En gylden kalv!
Korah skal være ypperstepræsten!
Hent kurve! Spande! Sjal! Alt, hvad I har!
Tag jeres ørenringe, armbånd og halskæder af...
Aaron vil lave os en gylden kalv!
- Guldet, vi tog fra Ægypten! - Dér!
Fra den brændende busk, O Herre,
bad du mig bringe dette folk til dette hellige bjerg,
så de kunne se din storhed og modtage din lov.
Hvad har jeg undladt at gøre?
Jeg er...
Jeg er Herren din Gud.
Du må ikke have andre guder end mig.
Du må ikke lave dig noget gudebillede.
Og de belagte figuren med ægte guld.
Og Aaron snittede den og udjævnede den med hammeren
med stor kunstfærdighed.
Han fastgjorde den med søm, så den ikke flyttede sig.
Og han slog mod ambolten,
og slog det smeltede guld til tynde plader.
For de havde samlet deres skat midt i ildstedet,
og de pustede ilden hen på den for at smelte den.
De udsmykkede sig selv i bekostelige klædninger,
blå, lilla og røde slør, og fint linned vævet i Ægypten.
Og kvinderne trådte vindruerne til ny vin.
Du må ikke bruge Herren din Guds navn til løgn.
Husk sabbatsdagen, og hold den hellig.
Ær din far og mor.
Du må ikke begå drab.
Og folket begik en stor synd,
for de lavede en gud af guld.
De bar ham på deres skuldre og jublede
og sagde: "Dette er vores gud, O lsrael."
Er l, der sørger over Moses, bange for at tilbede den nye gud?
De var som børn, der havde mistet deres tro.
De var trodsige og oprørske over for Gud.
De spiste af det ugudelige brød
og drak voldsomhedens vin
og opførte sig dårligt i Herrens åsyn.
Og folket råbte:
"Det udskårne billede har bragt os glæde",
og de tilbad den gyldne kalv og ofrede til den.
Her er dit offer!
Du må ikke bryde et ægteskab.
Du må ikke stjæle.
Du må ikke vidne falsk
mod din næste.
Du må ikke begære din næstes hus.
Skrevet med Guds finger.
Gå! Gå ned med dig,
for dit folk er demoraliserede.
Og folket rejste sig for at more sig, spise og drikke.
De opførte sig som naragtige børn
og tog deres tøj af.
De syndige var som et oprørt hav,
hvis vand kastede mudder og snavs op.
De sank ned i ondskaben og var uslere end jorden.
Og der var tumult og druk,
for de var blevet syndens tjenere.
Alle former for ugudelighed og uanstændighed rådede.
Selv hor og vellyst,
urenhed, afgudsdyrkelse og orgier,
forfængelighed og vrede.
De opfyldtes af uretfærdighed og nederdrægtige følelser.
Og Aaron vidste, at han havde bragt dem til skam.
Abiram! Korah! Bind offeret fast med snor!
Til hornene på alteret!
Guds lys skinner fra dig, Moses.
Knæl ikke for mig, Joshua.
Disse tavler af sten...
Guds skrifter.
Hans Ti Bud.
Der er en støj af krig i lejren.
Det er ikke en støj af krig.
Det er en støj af sang og gilde.
Moses!
Joshua!
Ve jer, lsrael.
I har begået en stor synd i Guds åsyn!
I er ikke værdige til at modtage De Ti Bud.
Aaron!
Vi er samlet imod dig, Moses!
Du har taget for meget på dig!
Vi vil ikke leve efter dine bud. Vi er frie!
Der er ingen frihed uden loven.
Hvis lov? Din?
Indgraverede du tavlerne, så du kunne blive vores prins?
Hvem er på Herrens side... Iad ham komme til mig!
Jeg er!
- Du har bragt forbandelse over os. - De fik mig til at gøre det.
Han viste jer ingen mælk og honning! Jeg viser jer en gud af guld!
Kom med mig! Følg mig!
Gudebespottere! Gudebilledetilbedere!
For dette skal l drikke bittert vand!
Gud har denne dag sat foran jer
hans love om liv og godhed,
død og ondskab.
Dem, der ikke vil leve efter loven...
skal dø ifølge loven!
Og Herrens vrede blussede mod lsrael.
Og for at prøve, om de kunne leve efter hans bud eller ej,
fik han dem til at vandre i ørkenen i 40 år,
indtil den generation, der havde opført sig slet i Herrens åsyn
var gået bort.
Men Moses' syn var ikke sløret eller hans naturlige styrke dæmpet.
Og han gik op på Moabs sletter til bjergene,
og Herren viste ham alt det land,
der lå hinsides floden Jordan.
Herren var gal på mig,
fordi jeg ikke adlød ham ved stridens vande.
Og han sagde til mig: "Se det nye land med dine øjne.
"Du skal ikke krydse denne flod Jordan."
Så jeg skal blive.
Herren har kaldt på mig, Sephora. Jeg går alene.
Se, Moses.
Folket er kommet til floden Jordan.
I Arken bærer de den lov, som du har bragt dem.
Du lærte dem ikke at leve af brød alene.
Du er Guds fakkel, der oplyser vejen til friheden.
Jeg elsker dig.
Joshua, jeg beskytter dig og giver dig styrke,
for du skal lede folket over Jordan.
Hos mig i mit hus skal vi tjene Herren.
Mered, giv mig bøgerne.
Eleazar...sæt disse fem bøger i Pagtens Ark
ved tavlerne af De Ti Bud,
som Herren har givet til os.
Gå. Erklær frihed i alle landene
til alle indbyggere.
SÅDAN BLEV DET SKREVET, SÅDAN BLlVER DET GJORT
AFSLUTNlNGSMUSlK